Traducerea: Kprice
OGLINDĂ, OGLINDJOARĂ
Sincronizarea și Adaptarea: RRZXXX
Cândva demult, într-un regat de peste mări și țări,
s-a născut o fetiță.
Avea pielea albă ca zăpada
și părul negru ca abanosul.
I-au pus numele Albă ca Zăpada.
Probabil pentru că era cel mai pretențios nume pe care l-au găsit.
Soarta a făcut ca mama fetiței să moară la naștere.
Rămas singur, tatăl a răsfățat-o pe micuța copilă.
Îi permitea orice, pentru că el era regele.
Regele își iubea fiica, iar supușii îl iubeau pe el.
Regatul era un loc fericit, unde oamenii dansau și cântau zi și noapte.
Aparent, nimeni nu avea serviciu pe atunci.
Cântau și dansau întreaga zi și întreaga noapte.
Dar am regresat.
Regele a crescut-o singur pe fetiță,
pregătind-o pentru a conduce regatul într-o bună zi.
În timp a realizat că erau unele lucruri pe care nu le putea învăța de la el...
Așa că a înscăunat o nouă regină.
Această regină era cea mai frumoasă femeie din lume.
Era inteligentă, puternică și...
pentru a nu exista dubii, eu sunt aceea.
Iar aceasta este povestea mea.
Nu a ei.
Vrăjit de frumusețea mea, regele mi-a cerut să mă mărit cu el.
Însemnam totul pentru el.
Stelele, luna...
Însă magia neagră a invadat regatul.
Curajosul rege și-a luat rămas bun de la Albă ca Zăpada,
lăsându-i pumnalul său preferat.
E un dar interesant, dar discutăm mai târziu despre asta.
A călărit spre pădurile întunecate, și, din nefericire,
nu a mai fost văzut vreodată.
Albă ca Zăpada și-a căutat și răscăutat tatăl,
iar când și-a dat seama că-l pierduse definitiv, a fost devastată.
Fata a rămas în grija frumoasei regine.
Trecură 10 ani în care Albă ca Zăpada a crescut și a înflorit.
Însă regatul fusese cuprins de o disperare de gheață când regina și-a dat seama
că dacă dorea să rămână cea mai frumoasă femeie din regat,
zăpada trebuia să facă ce știa să facă cel mai bine.
Zăpada trebuia să cadă.
Salutare !
Vrei ceva bun ?
Poftim.
Cred că a început petrecerea.
F la D9.
La stânga ta, Lord Waverly.
Dacă l-ar învăța cineva pe Lordul Waverly care e stânga și care e dreapta,
i-aș fi profund recunoscătoare.
- Mă scuzați. - B la G12.
Doamna mea, simt că e de datoria mea să vă spun zvonurile pe care le-am auzit.
- Zvonuri ? - Ei bine...
Se spune că regatul e în pragul sărăciei.
Dacă ne-am uni cele două case prin căsătorie,
cred că supușii vor avea siguranța că regatul e din nou stabil.
Brighton, vino să-ți spun ceva, te rog.
- Da, Maiestate. - Buzele slobode scufundă navele.
Într-adevăr, Maiestate, întocmai. Pe care vreți s-o scufund ?
E o expresie, Brighton. Un decret regal. Scrie-l.
- Minunat. - "Orice netrebnic..."
"prins împrăștiind zvonuri, bârfind, șușotind
sau doar gândind... va muri."
Cum sună ?
Decisiv.
Albă ca Zăpada.
- E vreun incendiu ? - Poftim ?
Ți-a luat foc dormitorul ?
Încercam să-mi explic de ce ai ieșit din dormitorul tău
și m-am gândit că-i vreun incendiu.
Am crezut c-aș putea participa la gală.
- Pentru că azi împlinesc 18 ani. - Astăzi ?
Doamne Dumnezeule !
I la E3, te rog.
Albă ca Zăpada...
Poate c-a sosit timpul să fiu mai bună cu tine.
În fond nu mi-ai făcut nimic. Nu mi-ai creat probleme.
Și totuși...
Ai ceva incredibil de...
enervant.
Dar nu știu ce anume.
Umerii lăsați... Părul, vocea...
Știu ce este.
Cred că din cauza părului. Îți urăsc părul.
Nu-mi pasă nici dacă este a suta ta aniversare.
Să nu te mai furișezi niciodată la vreo petrecere.
B la F6.
C la D4.
Baron, ești învins de 5 minute și nici nu ți-ai dat seama.
Bravo, Maiestate !
Este important să știi când ești învins. Da.
Nu-mi place aspectul acestor păduri, Sire.
Nu vă supărați că spun asta, dar mi se par sinistre.
Sunt copaci, Renbock. Iar copacii sunt doar din lemn.
Nu de copaci mi-e teamă, Sire.
Am auzit despre povestea unui om mâncat de o fiară care trăiește prin părțile astea.
Sunt încântat să aflu că tovarășul meu de călătorie
încă mai crede în basme.
Nu vă supărați, Alteță, când vom merge acasă ?
Suntem pe drumuri de luni de zile. Mă gândeam c-am putea lua o pauză.
N-am plecat să căutăm o vacanță, am pornit în căutarea unei aventuri.
- O aventură. - Și o vom găsi.
Nu cred că-i o idee bună, Sire. Ar trebui să mergem mai departe.
Nu înainte de-a afla ce se află în pădurea asta.
Întoarce-te.
- Giganți ! - Renbock !
- Giganți !
- Golește-ți buzunarele. - Ce ?
Am spus să-ți golești buzunarele !
Dă-o încoace !
Stai jos !
Rămâi jos.
Am găsit provizii de drum.
Poți vedea ce-i aici, nu ?
Sire...
Ce-i așa amuzant ?
Nu ești gigant ? Niciunul dintre voi nu e gigant.
- Și ce vrei să spui cu asta ? - Te aștepți să mă bat cu tine ?
- Înseamnă că poate vedea ! - Sigur că poate vedea !
Cu siguranță, absolut sub nicio formă n-o să mă bat cu niște pititci.
- De ce ? - Sunteți minusculi.
- Minusculi ? - Un diminutiv ?
- Scunzi ? - Mulțumesc.
- Scunzi ? - Scunzi ? Asta-i tot ce poți ?
- Nimeni nu i-a explicat. - Sătenii ne spuneau așa.
Nu contează. Sunteți mici și e amuzant.
Amuzant ? Nu la fel de amuzant ca spada mea în gâtul tău.
Înapoi. Nu vrem decât aurul.
- Am o desagă plină. - Așa mai stăm de vorbă.
Hai să ne uităm în ea. Haideți, aduceți-o aici.
- Dar nu e a voastră. - Mi-e indiferent.
- Luați-vă mâinile de pe ea imediat ! - Dați-le ce vor, Sire.
Unde-i aurul ?
Dă-te din calea mea.
Cineva trebuie să le dea o lecție acestor copii.
Nimeni nu trebuie să afle detaliile, Renbock. Ai înțeles ?
Repetă !
Nimeni nu trebuie să afle detaliile, Alteță.
- La mulți ani, Albă ca Zăpada ! - V-ați amintit !
Bineînțeles că ne-am amintit.
Aniversarea celor 18 ani e cea mai importantă dintre toate.
Vrei să afli ce ți-am dorit de ziua ta, Albă ca Zăpada ?
Nu poți să pui dorința în locul meu.
Știi de ce continuu să lucrez pentru nesuferita de regină, an după an ?
Fac asta deoarece știu că-ntr-o zi o să-ți recuperezi regatul
și vreau să fiu aici când se va întâmpla asta.
- Nu e regatul meu. - Ba da.
Tatăl tău își dorea să-i moștenești coroana.
Însă femeia aia a convins întregul regat că ești o fată patetică,
incapabilă de-a părăsi castelul.
Și cel mai grav este că te-a făcut și pe tine să crezi asta.
Pumnalul tatălui tău.
L-am dat la curățat și lustruit.
Ce să fac cu el ?
Poate că trebuie să vezi cu ochii tăi ce se întâmplă în regatul tău.
Oamenii nu mai cântă și nu mai dansează.
Trebuie să vadă cum ești cu adevărat.
Iar tu trebuie să ai încredere.
- Plec. - Are voie să plece ?
Nu știu. Are voie ?
Bine... Va pleca !
Dacă nu spui nimic, nu spun nici eu.
- Juri pe roșu ? - Jur pe roșu.
Oglindă oglinjoară...
Poți să-l crezi pe Baron ?
Chiar credea că m-aș putea gândi să mă mărit cu el ?
Toți avem standarde, iar o femeie exotică, așa cum sunt eu,
are standarde foarte înalte.
- Interesant. - Ce anume ?
Răspunsul tău la propunerea lui.
- Ce vrei să spui cu asta ? - Evaluează-ți opțiunile.
Opțiunea asta are păr alb și miroase a ouă stricate
și m-aș putea numi moartă alături de el.
Cheltui enorm ca să-ți întreții vanitatea. Nu-ți permiți să-l refuzi.
De ce nu pocnești din degete s-apară un cufăr cu aur ?
Toți avem magie în lăuntrul nostru,
dar foarte puțin o descoperim și o folosim înțelept.
Crede-mă. În fond nu sunt decât reflexia ta.
Bine, nu chiar o reflexie.
Eu nu am riduri.
Nu sunt riduri.
- Sunt... cute. - Cum dorești.
- Ce-mi sugerezi să fac ? - Îți sugerez să te măriți cu un om bogat.
Repede. Pentru că într-o zi mă vei întreba cine-i cea mai frumoasă din regat
și n-o să-ți placă răspunsul.
Mă aude cineva ?
- E cineva acolo ? - Taci din gură, Renbock !
- N-o să te audă nimeni în pădure. - Poate vreun trecător.
Crezi că mai e cineva în pădurile astea nenorocite ?
- Ar putea fi. - E degetul tău ?
- Nu. Nu mă mai gâdila. - E un mod foarte inteligent...
Nu-mi place să fiu așa aproape de tine. Ți-am mai spus asta.
Mă-ntrebam ce-o fi în pădurea asta, dar...
Mi-am ales cel mai îngrozitor tovarăș de drum.
Nu mi-aș fi imaginat așa ceva !
Avem nevoie de ajutorul dvs, dră.
Am fost prinși într-o ambuscadă de 7 pitici.
- De niște giganți însetați de sânge. - Giganți ?
Eram depășiți numeric, am luptat vitejește, dar au trișat.
Dră, dacă sunteți amabilă să ne ajutați, pe mine și pe onorabilul prinț...
Prințul rușinii. Sunt un umil cetățean.
- Îți ordon să ne eliberezi. - Îmi ordoni ?
Dacă refuzi, vei suporta consecințele.
Numai dacă mă rogi frumos.
Dată fiind situația, cred c-o puteți ruga frumos.
De acord. Unde-mi sunt manierele ?
- Te rog. - Asta-i tot ce trebuia să spui.
Mulțumesc. Mulțumesc... Mulțumim frumos.
Nu. Nu. Nu. Nu. Nu. Stai. Stai. Stai. Stai.
Sunteți teferi ? Vă pot ajuta cu ceva ?
- Da, dră. - Da. Așa-i. Gata.
Comentarii pe: www.cutiapandorei.com
Vrei să te ajut cu funia ?
Da. Mulțumesc.
Regret că ne-ai văzut într-o ipostază atât de compromițătoare.
- Noi mergem spre nord. - Eu merg spre sud.
Păcat.
Da, așa-i.
Cred că e timpul să plecăm.
- S-a întors. Ai văzut ? - Nu. Nu cred că-i interesată, Sire.
- Alteță ! - Da.
Iertați-mă, Maiestate, dar... aveți un musafir.
Nu am dispoziție, Brighton.
E tânăr, chipeș...
și seminud.
Alteță, vi-l prezint
pe onorabilul prinț Alcott de Valencia.
Maiestate.
Iertați-ne ținuta.
Eu și valetul meu au fost jefuiți de bandiți la intrarea în regat.
Bandiți ? Îngrozitor !
E absolut înspăimântător... neted și cu păr...
- Ce ? - Ce ?
Ce ?
Nimic.
V-aș putea ruga să-mi dați ceva de îmbrăcat ?
O bluză poate !?
Dacă chiar vrei...
- Brighton. - Brighton...
Maiestate...
Prințul e sfios și are nevoie, din păcate, de veșminte.
Desigur, Milady.
- Sfios ? - Domnule.
- Ați dori un anumit stil ? - Brighton.
- Un veșmânt simplu. - Un veșmânt simplu va fi.
Valencia spuneai. N-am mai auzit niciodată.
- E vreun sătuc ? - Nu, nu, e o țară, Alteță.
E o provincie bogată.
Avem multe resurse naturale. Aur, argint, facem comerț cu mătase...
Nu mai spune...
Trimite invitații ! Anunță bucătarul !
Vreau să organizezi un bal cum nu s-a mai văzut în acest regat.
O să-l dăm pe puști pe spate.
Iertați-mă, Maiestate, dar... nu înțeleg.
Brighton, prințul e bogat și puternic ca un taur.
Mă voi mărita cu el, iar problemele mele financiare se vor rezolva.
Partea asta o înțeleg.
Ceea ce nu înțeleg este cum o să plătiți petrecerea.
Mă doare să vă spun asta, dar sunteți falită, regina mea.
Atunci du-te și încasează mai multe taxe.
Maiestate, nu știu când ați fost ultima oară în oraș,
dar oamenii mor de foame.
N-ai pic de imaginație ?
Spune-le țăranilor că pâinea înseamnă carne.
Că puținul înseamnă mai mult.
Oamenilor simpli le plac metaforele bune.
Pâinea înseamnă carne.
Scuzați-mă... aveți ceva de mâncare ?
Ce s-a întâmplat cu voi ?
Când am venit în vizită cu tata era un loc minunat.
Oamenii cântau și dansau tot timpul.
Trebuie să fi fost cu mulți ani în urmă.
- Alte taxe ? - Bun, știi să citești.
- Ai grijă să fie strânse la timp. - Ce face cu banii noștri ?
- Vă protejează. - De ce anume ?
Trebuie să vă amintesc de atacurile brutale pe care le-am suferit ?
- Vorbește despre... - Fiară !
Da, răul sălășluiește în pădurile întunecate,
mai hidos decât v-ați putea imagina vreodată.
Singurul motiv pentru care nu s-a îndopat cu voi toți
se datorează strângătorilor de taxe, care muncesc din greu.
Mă întorc mâine după bani.
Te întorci cât mai repede posibil și aduci cu tine un pluton de gărzi.
Uitați-vă cum m-a îmbrăcat, Sire. Ca pe un profiterol roz.
- Să mai aduci și haine, aur și o armată. - Haine ?
De ce, nu vă plac gusturile reginei în privința modei masculine ?
- Ai auzit ceva din ce ți-am spus ? - Da. Soldați, aur, haine.
- Da. - Da.
- Bun. - Numai dacă mă rugați frumos.
- Te rog, Renbock. - Sire, vă implor să vă întoarceți cu mine.
Regina asta... radiază nebunie.
Știi că toate femeile înnebunesc când e un prinț prin preajmă.
Ba nu. Există nebunia inspirată de a fi în aceeași încăpere cu un prinț
și mai e și nebunia de modă veche, tradiționala demență.
Cred că-i dilie.
Călătorie plăcută, Renbock !
Mă rog ca la întoarcere să porți proprii pantaloni.
Mă voi ruga pentru același lucru și pentru dvs, Sire.
Drum bun !
Bucătăreasă Margaret ! Bucătăreasă Margaret !
Margaret, e mai cumplit decât ți-ai putea imagina !
- Ai văzut orașul ? - Da, e îngrozitor.
Regina a distrus toate lucrurile în care tatăl meu credea.
Duceți-vă.
Îi taxează în timp ce vorbim, deși nu mai au nimic.
Face asta ca să-și plătească petrecerile somptuoase.
Dă o petrecere și în seara asta. Pentru un prinț.
- E un prinț aici ? - Alba ca Zăpada...
Se spune că are o armată.
Poate ne-ar putea ajuta.
Dacă într-adevăr are o armată, ne-ar putea ajuta să recuperăm regatul.
Dumnezeule ! Ce mai zi au avut unii !
Dar vei avea o noapte și mai importantă.
Îți vei face apariția la bal.
- Arătați fabulos, Maiestate. - Fabulos ?
Brighton, nici n-am început să mă pregătesc.
- Nu pot decât să-mi imaginez ce fabulos... - Taci, Brighton.
Cu plăcere.
- Tratamentul e gata. - Tratamentul ?
- Nu e puțin exagerat ? - Nu există așa ceva.
Încearcă să nu-ți facă prea mare plăcere, bucătăreaso.
Mă voi strădui.
Ciupituri, mușcături ciupituri, mușcături...
Așa trebuie. Așa trebuie.
Întotdeauna e partea cea mai cumplită.
Simt că zâmbești.
Maiestatea Sa, Regina !
Alteța Sa Regală, Prințul de Valencia !
Folclor ? Iepurele nu e de niciun folos. Șiretlicurile și viclenia lui
sunt doar pentru a-și depăși teama.
Sau, poate că preferați că musafirii
să nu se simtă în largul lor, ci ușor stingheri.
Și chipeș, și inteligent. Ce derutant !
La locurile de dans.
- Tu ? - Tu !
- Ești aici ? - Da, sunt, dar...
Tu ești prințul ?
Scuză-mă, văzându-te în această rochie, mi-am pierdut cuvintele.
Bine că nu ți-ai pierdut pantalonii.
Adică... atunci când te-am văzut prima dată, nu purtai pantaloni.
- Da. - Măcar acum ești îmbrăcat.
Ca un iepuraș.
Scuze. Se pare că-i un iepure.
Ceva legat de șiretlicuri, dușmani și... viclenie.
- Bine. - Par idiot.
Da, puțin.
- Și ce faci... - Ce fac la palat ?
Aici locuiesc. De ceva vreme chiar.
- Sunt prințesă. - Poftim ?
- Nu mi-ai spus asta. - Nici tu nu mi-ai spus că ești prinț.
Mi-era teamă să nu fiu ridicol.
Spuse omul cu pălărie cu urechi de iepure.
- N-ar trebui să schimbăm perechile ? - Ba cred că da.
- Scuză-mă ! Îmi pare foarte rău. - Nu, nu, nu. Nu-i nimic.
- Iartă-mă. - Nu, nu, nu. Tu să mă ierți.
Adevărul este că n-am venit aici doar ca să dansez în seara asta.
- Am nevoie de ajutorul tău. - Cere-mi orice.
Sunt la dispoziția ta.
E vorba despre regină.
De când a murit tatăl meu, terorizează poporul și distruge regatul.
Speram că un prinț cu inimă mare, așa cum ești dumneata, m-ar putea ajuta.
Trebuie să plec.
- Brighton. - Imediat.
Domnule...
Creatură meschină, de ce vorbeai cu prințul meu ?
- Prințul tău ? - Și de unde ai rochia asta ?
Vrei să vorbim despre rochia mea sau despre ce i-ai făcut satului ?
Bravo ție, Albă ca Zăpada !
Cineva și-a luat pastilele pentru încredere !
Fă-o din nou. Repetă încă o dată. Haide.
Nu ești amuzantă. Brighton, spune tu.
- Vrei să vorbim despre rochia mea... - Spune-o din nou !
Mai iritat, mai furios !
Vrei să vorbim despre rochia mea sau despre ce i-ai făcut satului ?
- Amândoi sunteți enervanți. - Am fost acolo.
- Am văzut ce le-ai făcut oamenilor. - Ai ieșit din castel ?
Albă ca Zăpada a încălcat toate regulile astăzi...
- Meriți o pedeapsă pentru asta. - După legile cui ?
Nu meriți să domnești așa cum o faci.
Practic eu sunt conducătoarea de drept a regatului.
Probabil că nu e cel mai bun lucru pe care-l puteai spune.
- Vreau să fie omorâtă. - Omorâtă ?
- Maiestate, nu e o decizie pripită ? - E o amenințare pentru orice.
Du-o în pădure și dă-o de mâncare fiarelor.
E din cauza rochiei ?
- Continuă să mergi. - Dă-mi drumul !
Jur că n-o să mă mai vezi niciodată !
Crezi că vreau să fac asta ? Ți-ai făcut-o cu mâna ta !
N-ar fi trebuit să eclipsezi regina. Acum plătim amândoi pentru asta.
Stai.
- Brighton, te rog... - Întoarce-te.
Te rog... Brighton, mi-e frică.
- Nu vreau să mor ca tatăl meu. - Tatăl tău era un om bun.
Întotdeauna a fost amabil cu mine.
O să-ți dau un mic sfat în schimb.
Fugi. Fugi cât poți de repede și cât mai departe cu putință.
Fugi.
- Uite așa. Fugi ! - Brighton.
Fugi !
Trebuie să inventez ceva. N-o să mă creadă.
Brighton.
- Brighton ! - Sosesc ! Sosesc...
- Maiestate... - Ai rezolvat ?
Precum ați poruncit.
- Ficatul ei, rinichii, splina... - Dezgustător.
- Și alte câteva rămășițe... - Recunosc.
Sunt impresionată.
Nu ești chiar atât de jalnic și inutil cum am crezut mereu.
E cel mai frumos lucru pe care mi l-ați spus vreodată.
Mă simt incredibil ! Mult mai ușurată !
Mă bucur să vă văd bine dispusă.
Da. Trebuie să anunțăm tragedia, nu ? Chestiile uzuale...
Secerată în floarea vieții, o pierdere enormă, fluturăm stegulețe în bernă.
Fluturăm stegulețe în tot regatul său doar la palat ?
E prea mare deranjul. Dă-le-ncolo de steaguri.
Rămășițele ei. Și pumnalul tău.
- Nopțica bună ! - Nopțica bună !
Somn ușor, șapte purici pe-un picior !
Glorie !
S-a trezit.
- Cine sunteți ? - Noi punem întrebările aici.
- Cine ești ? - Mă numesc Albă ca Zăpada.
- Albă ca Zăpada ? - Nu se poate.
- Albă ca Zăpada e căzută în dizgrație. - Da, o țin încuiată în turn.
- Poate e o altă Albă ca Zăpada. - Ce ?
Nu e un nume prea comun.
Dacă tu ești Albă ca Zăpada, atunci...
- Cine e tatăl tău ? - Regele.
Ea e Albă ca Zăpada, ați văzut ?
Eu spun să n-avem încredere în cineva de peste 1,20 m.
Da.
S-o târâm înapoi în pădure și ne prefacem că n-am văzut nimic.
- Nu ! Nebunilor, e prințesă. - Înseamnă că e valoroasă.
- Putem cere o răscumpărare. - Ne-am putea umple de aur !
Poate c-ar trebui să încercăm s-o cunoaștem mai întâi.
Nu veți primi aur în schimbul meu.
Mă vor moartă.
Regina m-a trimis aici să mă omoare fiarele.
- De ce ar vrea regina să mori ? - Pentru că e rea.
- E malefică. - E o adevărată vrăjitoare.
Vă amintiți de...
Scuze. Avem o întâlnire.
- E timpul ca fată să-și ia tălpășița. - Stați. Nu mă puteți alunga.
- Nu am unde să mă duc. - Dacă regina te găsește aici,
ne omoară și pe noi.
Nu vă cer să mă primiți decât o noapte.
Vă rog...
Adunarea !
Bine, băieți, să vă aud.
Toți cei de acord ca fata să rămână, să spună "da".
Da.
- Împotrivă ? - Eu.
- Ghinion, Alteță. - Îmi pare rău, Albă ca Zăpada.
Votul trebuia să fie unanim.
O noapte.
Mulțumesc.
- Haideți, băieți, ne cheamă datoria ! - Stați !
- Nu știu cum vă cheamă. - Eu sunt Butcher.
- Will Grimm. - Half Pint.
Napoleon.
Grub.
- Chuck. - Poți să-i spui Chuckles ~hlizitul~.
Concentrați-vă. Gata cu cearta.
Poate ar trebui să rămân cu ea. Cred c-ar avea nevoie de un...
Ba nu.
Eu sunt Wolf ~lupul~.
- Băieți... mie-mi place de ea. - Da, și mie.
Vă aduce o notă de feminitate.
Dacă mă-ntrebați pe mine, va aduce gărzile reginei.
- Credeți că are iubit ? - Da. Pe mine.
Albă ca Zăpada a murit.
Unele dintre marile enigme ale Domnului sunt planurile Lui
- pentru fiecare dintre noi. - Poți pleca.
Albă ca Zăpada a trăit și a murit. Dumnezeu s-o odihnească în pace. Amin.
Se va servi un bufet la ora 14:00.
Dle magistrat, am venit după taxe.
Oamenii nu mai pot îndura situația prea mult timp.
Chiar vrei să te cerți pentru bani în această zi de doliu ?
Ce ciudat !
- Ce avem noi aici ? - Eu zic că-i nobil.
- Ești nobil ? - Nu sunt nobil, sunt un umil servitor.
Te plimbai cu sania reginei.
- Ba nu, e închiriată. - Porți straie de nobil.
Vechiturile astea ?
Băieți, ar trebui să ieșiți mai des din pădure.
Ce ai în desaga aia frumoasă ?
- Prânzul meu. - Ce infam ! Drept cine ne iei ?
Băieți, cloșca cu puii de aur !
Dă-o-ncoace ! Banii aceștia sunt ai reginei !
Nu-i cheltuiți pe toți în același loc.
Nimic nu se compară c-o zi cinstită de lucru.
Merita munca.
Bun venit acasă !
- Miel, morcovi, tocăniță. - Eu zic s-o păstrăm.
Sigur c-o păstrăm.
Frate !
- Mulțumim. - Cu plăcere.
Incredibil !
De ce aveți uniformele gărzilor de la palat ?
- Le-am primit de la serviciu. - Ce serviciu aveți ?
- Suntem... renegați. - Rebeli.
- Tâlhari ! - Așa este.
Vindem aurul reginei !
- Ați pătruns în palat ? - Nu, i l-am furat în afara satului.
- Deci ați furat aurul oamenilor, de fapt. - Nu chiar.
Ba chiar așa.
Sunt banii oamenilor. E îngrozitor ! Au nevoie de ei.
- Trebuie să-i dați înapoi. - Am muncit din greu pentru acei bani.
- Furtul nu e muncă ! - Ba sigur că e muncă !
- E greu ! - L-am furat, tre' să-l vindem.
Asta-i muncă.
Îmi pare rău că v-ați zgâriat puțin.
- Dar oamenii au nevoie de acei bani. - Ne urăsc.
- Nu poate fi adevărat. - Ba este. Ne disprețuiesc.
Cu ani în urmă, când regina i-a alungat pe cei indezirabili,
nu ne-a luat nimeni apărarea.
Ea a spus...
Alungați-i pe toți cei urâți.
Ați fost nedreptățiți de regină.
Nimeni nu înțelege asta mai bine decât mine.
E nedrept, dar la fel e și furtul de la familiile nevinovate.
- N-am fost mereu hoți. - Eram corecți.
- Aveam locuri de muncă adevărate. - Eu eram profesor.
- Eu eram măcelar. - Eu aveam un local.
- Erau meserii cinstite. - Oneste.
Eu eram aproape onest. Furăm un pic...
- Un pic ? - E o afacere cu bani în numerar.
- Și asta-i o scuză ? - Toată lumea face asta.
- Da, cum să nu ? - Eu n-am făcut-o.
- Nici eu. - Ți-ai lăsat amprentele pe furt.
- Ba nu ! - Ba da ! Și trișezi la poker !
- Eu câștig la poker. - Trișezi la poker ?
Liniște !
Unde-i aurul ?
Mișcați-vă !
- Hai, hai, hai ! Lăsați uneltele ! - Haideți !
Bine că e în rochia aia, altfel n-o mai prindeam !
Prieteni, ni s-au înapoiat banii !
Ne-au fost aduși înapoi de către...
Urcă aici, dră, și spune-ne cum te numești.
- Eu sunt... - Așteptați o secundă !
- Sunt cu oamenii de acolo ! - Mișcă-te !
Oamenii aceia... ei sunt cei care... v-au recuperat aurul.
Regina le-a spus că sunt indezirabili, dar a mințit.
Acești... oameni viteji sunt adevărații eroi.
Plini de curaj, au oprit caravana reginei
și v-au recuperat aurul.
Ei sunt cei care vă merită mulțumirile.
- Îți place prepelița ? - Da, Alteță. Pare delicioasă.
Abia te auzeam de acolo.
Toată lumea a remarcat ce dansator minunat ai fost aseară.
Mulțumesc, Alteță. Am o întrebare despre seara trecută.
Era o fată acolo... cu părul negru, foarte frumoasă.
- Frumoasă ? - Da.
Cred că e cea mai frumoasă fată pe care am văzut-o în viața mea.
- O viață înseamnă foarte mult timp. - Nu, simt asta cu toată inima.
Cred că e cea mai frumoasă fată din întreaga lume.
Sunt de acord că nu suntem de acord. S-o lăsăm așa.
O cunoașteți ? Are pielea ivorie, părul negru...
Părul ei nu e negru, e tuciuriu.
Are 18 ani, iar pielea ei n-a stat niciodată la soare,
deci bineînțeles că arată bine.
Voiam să spun că fata la care te referi se numește Albă ca Zăpada.
Albă ca Zăpada ?
Recunosc că numele i se potrivește perfect.
E un caz foarte nefericit. Copila n-a fost mereu nebună...
Scuzați-mă, vorbiți despre ea la timpul trecut ?
Da. Ce insensibil din partea mea. A murit.
A murit ?
- Cum ? - Noaptea trecută, în pădure.
- Pădurea e un loc periculos. - E îngrozitor.
- Ai nevoie de o clipă ? - Da, mulțumesc. Trebuie să asimilez.
Prinț Alcott, am o propunere pentru tine.
Suntem amândoi singuri, adulți, de vârstă apropiată...
- Nu cred c-avem aceeași vârstă. - Am spus apropiată.
Ideea e că timpul nu stă în loc pentru niciunul dintre noi.
Suntem oameni cu posibilități. Vrei să-mi faci onoarea de a-mi fi...
O clipă, vă rog !
Ce ?
Scuzați-mi apariția, Alteță, dar s-a întâmplat ceva neprevăzut.
- Taxele regale au fost furate. - Furate ? De cine ?
- De bandiți ! - De bandiți ?
Da, de bandiți.
- Foarte intimidanți. - Nu mai suport.
Ajunge cu tâlharii ăștia lași !
Dreptatea trebuie să triumfe !
Stai. Așteaptă !
"Mulțumesc", Brighton.
Uite atât de aproape eram !
- Adio înțelegere. Ne-a furat banii. - Dar acum, lumea ne îndrăgește.
Poți să rămâi.
Dar avem câteva condiții.
Dacă vei locui cu noi, trebuie să fii una dintre noi.
Trebuie să fiu pitică ?
Nu. Trebuie să fii hoață.
Credeam c-am fost clară în privința părerii pe care o am despre furt.
- Și dacă ai fura de la regină ? - Tu însăți ai spus că-i rea.
- Cineva trebuie s-o oprească. - De ce să n-o oprești tu ?
De ce să n-o oprim noi ?
- Adică... noi. - De data asta am și eu condiții.
Indiferent ce furăm, înapoiem oamenilor.
- Cu excepția unui mic comision. - Butcher !
Bine... Dar ea nu știe nimic despre furt.
O vom învăța noi.
O vom învăța să creadă.
Lumea crede că nu poți fi înalt dacă ești scund.
Că nu poți fi puternic dacă chiar nu ești.
Slăbiciunea e slăbiciune numai dacă tu o consideri astfel.
Niciodată, sub nicio formă, să nu renunți la înălțime.
Aceea.
Înainte de a scoate sabia, trebuie să-ți impresionezi inamicul.
Trebuie să înțeleagă după modul în care arăți,
că lupta e pe jumătate câștigată.
Lumea te consideră drăguță. Nu se așteaptă să joci murdar.
Folosește asta în avantajul tău.
Concentrează-te.
Arma nu e singurul tău prieten.
Îmi pare rău.
Și mediul înconjurător poate fi un aliat.
Înșelăciunea pe câmpul de luptă nu e doar o opțiune.
Ce drăgălașă ești când te înfurii !
Pauzele de respiro pot face diferența dintre victorie și înfrângere.
Îmi pare rău.
Dar ai meritat-o.
Aici a avut loc ambuscada data trecută. Fiți cu ochii în patru.
Scuze, mă dau din calea voastră într-o clipă.
- Dnă, vă pot ajuta cu ceva ? - Iertați-mă, dle, totul este în regulă.
Durează doar o...
- Tu ești ! - Tu ești...
- Credeam c-ai murit. - Eram cât pe ce.
Dați-ne lucrurile de valoare !
Stai în spatele meu. Vei fi în siguranță.
Așa.
- Ești de partea bandiților ? - Ești de partea reginei.
- Ești o trădătoare. - Iar tu ești un nesimțit.
Gata, ajunge. Încetează odată.
- N-o să mă lupt cu tine. - De ce nu ?
Pentru că ești fată. Nu mă lupt cu fetele.
Poate c-o să mă răzgândesc.
- Doar spunea regină că ești nebună. - A spus și că sunt moartă.
Ai grijă la copac !
Regina te păcălește și te manipulează.
Este absurd.
Lucrurile ar merge bine dacă tu și prietenii tăi n-ați mai fura.
Să mergem la o plimbare !
Tu...
O ajutăm ?
Mă bucur că ești teafără.
Se descurcă binișor și singură.
Dacă nu încercai să mă înjunghii, aș fi fost tentat să te sărut.
Cred c-ar trebui să mai încerc.
- Îți amintești asta ? - Da. Asta ți-o amintești ?
- Te rog să mă ierți. - Ba nu. Tu să mă ierți.
- "Ai fost mai bun." - "Și tu la fel."
Las-o jos. Am încheiat lupta.
Nu te-ai învățat minte după cât te-am plesnit ?
Arunci ca o fată.
De ce trebuie să fii atât de al naibii de drăguț ?
Poftim ?
Măi să fie, Prințe Alcott.
Trebuie să încetăm să ne mai întâlnim în asemenea condiții.
Am fost prinși într-o ambuscadă. Bandiții ne-au luat prin surprindere.
Ați plecat în pădure să-i prindeți pe bandiți,
și totuși, bandiții v-au luat prin surprindere ?
Trebuie să recunosc că eram mai puțin pregătiți.
Liderul lor era extrem de nemilos și viclean.
- Ea era... - Ea ?
- Liderul bandiților e o ea ? - Liderul bandiților e Albă ca Zăpada.
Imposibil, dle. Albă ca Zăpada a murit.
E moartă.
Poate era cineva care semăna cu Albă ca Zăpada.
Categoric era Albă ca Zăpada.
Erați în pădure, era întuneric...
Cred c-ar trebui ca măcar să luăm în considerare posibilitatea
de a fi fost cineva care semăna foarte mult cu răposata Albă ca Zăpada.
- Ce surpriză nostimă. - Sunt de acord că nu suntem de acord.
- Mi-ai spus că a murit. - El a spus că a murit.
- Mai bine muream eu. - Ai spus și că e nebună.
Este nebună.
Dar nu la fel de nebună ca mine, în orice caz.
Deci e nebună sau moartă ?
Mie-mi părea sănătoasă la cap când ea și banda ei de pitici...
Pitici ? Parcă spuneai că-s giganți.
Sunt...
Pitici giganți.
Sunt mari.
Dar uneori sunt mici.
- Mă simt înșelată. - Ba nu. Eu sunt cel înșelat.
Eu mă simt...
Pentru Dumnezeu, să-i dea cineva o cămașă, să mă pot concentra.
Nu tu, Brighton. Nu tu.
Nu știu dacă am fost păcălit de tine sau de Albă ca Zăpada.
Șirul evenimentelor mi se pare extrem de derutant.
Derutant ?
Un cuvânt bun, un cuvânt potrivit pentru această situație.
În anii ce vor urma, când lumea o să-și explice cuvântul "derutant",
vor da ca exemplu această după-amiază, când lumea a aflat că o fată moartă
trăia și conducea o bandă de pitici giganți.
Și ce zi frumoasă aveam !
Ce ?
Oglindă oglinjoară...
Chiar trăiește ?
Voiam să-ți spun, dar mi s-a părut mai distractiv să te las să afli singură.
Nu înțeleg !
Brighton a spus c-a dat-o da mâncare fiarelor.
Brighton a fost prins în mrejele ei, la fel ca toți ceilalți.
- Am nevoie de magia ta ! - Folosirea magiei are un preț.
Care-i prețul despre care tot vorbești ? Chiar trebuie să fii așa enigmatică ?
- Vreau să moară ! - Ai o fixație.
Trebuie să fac ceva în privința prințului.
Uită-l pe prinț. Poate că baronul e mai adecvat.
Ba nu. Vreau să mă mărit cu prințul.
Inima lui tânjește după Albă ca Zăpada.
Folosește Poțiunea Iubirii, ca mai-nainte.
Cea pe care i-am servit-o și tatălui ei.
Ai consumat-o pe toată. Ai folosit-o prea mult.
- Vreau să moară și Brighton. - Nu reacționa exagerat.
Dacă-l omori pe Brighton, rămâi fără executantul care-ți pupă pantofii.
Ai dreptate.
Dar trebuie să-l pedepsesc pentru că m-a mințit.
Fă-i ceva îngrozitor ! Folosește-ți magia !
Vei plăti prețul...
Da, știu, voi plăti prețul pentru folosirea magiei. Am înțeles.
Pedepsește-l odată !
Intră.
Doreați să mă vedeți, Alteță ?
- În semn de pace. - Mulțumesc, Alteță. Nu prea mi-e sete.
Pentru că...
ești un bărbat îndrăgostit.
E așa evident ?
Eu te iert.
Nu înțeleg, Maiestate. Chiar nu...
Am întâlnit-o în pădure și părea atât de bună,
iar apoi, la bal, era adorabilă și fermecătoare...
Perfectă... pe cuvânt...
- Iar astăzi... - Și-a dat arama pe față.
Albă ca Zăpadă e o fată foarte rebelă.
Unii ar spune că e chiar greu de strunit.
Dragostea mereu e așa...
Credeam că-mi găsisem bărbatul ideal până când...
i-a fost îngenunchiată mândria.
Ai dreptate. Trebuie să-l onorăm pe răposatul rege.
- Trebuie... - Eroul dispărut trebuie comemorat.
Trebuie.
- Nu. Auriul e culoarea mea norocoasă. - Desigur.
Ce faci ?
Stăpână !
Dă-te de pe mine ! Dă-te jos ! Stai !
Dragoste... de cățeluș ?
Dragoste de cățeluș.
Ce să fac cu un cățel ?
Ce-o să ne mai distrăm ! Poți să mă scoți la plimbare !
Poți să arunci bețe. Ți le voi aduce înapoi.
- Poți să mă gâdili pe burtică. - Ești pe lângă subiect.
- Tot ce vreau e să te însori cu mine. - Da. Mă însor.
Asta voi face. Mă voi însura cu tine.
Pentru că te iubesc.
Te iubesc până la marginea pământului.
Te iubesc până în capătul celor șapte mări.
Da ! Da ! Ești stăpâna mea !
Încetează !
Prinde !
Prinde-o !
Du-te după ea !
Du-te și adu-o !
Există argumente pro și contra.
Savurați momentul !
- Cine a pus copacul acela acolo ? - Doamne...
Băieți, n-o să vă vină să credeți ce-am auzit la han.
- Ce ? - Ce ?
- Regina se mărită. - Cum ? Din nou ?
- Nu-i bine. - Ce au în meniu ?
- Cu cine se mărită, cu baronul ? - Nu.
Se mărită cu un prinț.
- De ce ar face asta ? - De ce ți-ar păsa ?
Îmi dă cineva cartofii, vă rog ?
Când are loc nunta ?
Mâine, la lac.
Cartofii, vă rog...
Ce ?
E o ceremonie privată.
- Ce-a fost asta ? - Idiotule ! Nu vezi că-l iubește ?
Îl iubește ? Încerca să-l ucidă azi.
- Exact. Ce crezi că-nseamnă iubirea ? - Iubirea e când îți dă cineva cartofii.
Te iubesc, Grub.
- Voiam să-l nimeresc pe el. - Ai țintit bine.
Îmi dă cineva cartofii ?
- N-ar trebui să se ducă cineva după ea ? - Nu. E fată.
- Așa plâng fetele, nu e mare lucru. - Nu mă mir că l-a părăsit soția.
- Mai ții minte când... - Ai grijă ce spui !
Vreau să moară.
- Dă-mi tot ce ai ! - Vreau să moară !
- E magie neagră ! - Băieți...
Băieți !
Te-am prins !
În spatele tău !
Intrați în casă ! Mișcați-vă ! Mișcați-vă !
- Îl fac bucăți ! - Ai grijă !
Nu, Butcher !
Butcher !
Hai ! Hai ! Hai !
Chemați ajutoare !
- Butcher ! - N-am nimic ! N-am nimic !
Ascundeți-vă !
Împrăștierea !
Repede ! Repede ! Intră !
Închide după tine !
Dă-te mai încolo ! Dă-te mai încolo !
Trebuie să ripostăm !
Marionete !
Butcher !
Sunteți teferi ?
Ce face ?
Așa e obiceiul în Valencia ?
Trebuie...
să arăt...
glorioasă !
Pentru toată lumea este o ocazie specială.
Cât de specială poate fi ? V-ați măritat de 5 ori.
Taci din gură !
Încape-mă ! Încape-mă !
Eram gândac.
A fost un coșmar.
Eram crocant și mic și îmi era frică de expunerea la lumină.
Toată lumea încerca să mă calce !
Iar apoi s-a întâmplat ceva ciudat.
O lăcustă a profitat de mine.
Fascinant, dar e ziua nunții mele. Nu ne interesează aventurile tale.
- Încheie-mă. - Dar am fost...
Încheie-mă.
Dă-te din calea mea, bucătăreaso.
Știam eu că port aceeași măsură ! Dezleagă-mă.
E timpul să devin "bazată". Adică bogată.
Aduceți sania.
Băieți, treziți-vă.
Treziți-vă !
Băieți, treziți-vă !
- Zăpada a dispărut. - Ce ?
Ai căutat-o în bucătărie ?
Probabil a plecat în timp ce noi dormeam.
Imposibil. Nu ne-ar părăsi pur și simplu.
- Ne-a pregătit micul dejun ? - Nu, dar... a lăsat un bilet.
Dă-mi-l să-l văd.
Dragă Butcher, Napoleon, Grub, Half Pine, Wolf, Chuck și Grimm.
Îmi pare foarte rău că plec.
Îmi sunteți toți foarte dragi...
Toți ?
Ne iubește pe toți ?
Citește mai departe.
Îmi sunteți toți foarte dragi,
dar mi-am dat seama
că prezența mea vă dăunează.
Credeam că sunt suficient de puternică să pot face asta, dar nu sunt.
Nu sunt ca tatăl meu, oricât de mult mi-aș dori asta.
Nu sunt un lider.
Voi pleca undeva departe, unde să fiu în siguranță, fără regină.
Dar voi prețui întotdeauna timpul pe care l-am petrecut împreună.
Cu drag, Albă ca Zăpada.
V-am lăsat un teanc de clătite pe aragaz.
Nu vreau clătite, o vreau pe Albă ca Zăpada.
Bine.
Haideți să vedem ce opțiuni avem și să supunem la vot.
Nu.
Fără adunare și fără vot.
Plecăm după ea imediat.
Haideți, băieți ! N-are cum să fi ajuns prea departe.
Wolf, prinde-i urma.
Albă ca Zăpada...
- Albă ca Zăpada ! - Trebuia să mă lăsați să plec.
Nu. Nu ne părăsi.
Nu poți renunța acum. Cum rămâne cu prințul ?
- Iubește pe altcineva. - Are dreptate. Chiar așa este.
- Imposibil. - N-am avut nicio șansă cu prințul.
La fel cum n-am avut niciodată vreo șansă împotriva reginei.
Albă ca Zăpada, nu ne-ai ignorat pentru că oamenii erau răi cu noi.
Dar încă mai putem fura, cât timp nu facem niciun rău.
- Nu asta a spus. - Era o licență poetică.
Albă ca Zăpada, ai luat 7 tâlhari pitici, care nu credeau că au altă opțiune în viață
și le-ai oferit o alternativă.
Ai fost suficient de puternică pentru a face asta.
- Noi nu vedem o fetiță când te privim. - Vedem o prințesă.
- Și un lider. - Liderul nostru.
- Regatul tău are nevoie de tine. - Eu am nevoie de tine.
Adică... noi avem nevoie de tine.
Cine are chef să strice o nuntă ?
Da !
Bună !
Mă bucur să te văd.
- Chiar întrebam de tine. - Abia am vorbit cu verișorul tău.
E acolo.
Scuzați-mă !
- Acesta este un jaf. - Dați-ne banii.
- Și hainele. - Nu !
- A cerut hainele ? - N-o să-mi faceți din nou asta !
Indiferent de câte ori aș face asta,
tot aș avea emoții în ziua nunții mele.
- Ce-i cu regatul acesta ? - E scandalos.
- Jignitor ! - Maiestate !
Dacă nu vă puteți ocupa de câțiva bandiți, nu sunteți demnă de a fi conducătoare.
Nobilimea vrea să plecați.
- Scuză-mă, Baron, ai spus... - Să pleci !
Ești destituită ! Revocată din funcție !
Bine. Poate cineva să-l cheme pe prinț, vă rog ?
- Mă tem că nu se află aici, Maiestate. - Poftim ?
- Prințul a fost răpit. - De cine ?
De Albă ca Zăpada.
Dacă vrei să omori pe cineva, trebuie s-o faci cu mâna ta.
Trebuie să mă duceți înapoi la prețioasa mea regină !
- Gata ! Ajunge ! - Nu înțelegeți !
- Tânjesc după nectarul pielii ei... - Nectarul pielii ei ?
- Cine vorbește în halul ăsta ? - Probabil i s-a făcut o vrajă.
O vrajă ? Pare stilul reginei.
Știe cineva cum se rupe o vrajă ?
Singura mea durere e absența reginei mele.
Poftim, amice.
Mai are cineva vreo idee ?
Știu ! Nu pot să cred că nu ne-am gândit mai devreme la asta.
- Un sărut ! - Poftim ?
Sărutul din dragoste adevărată poate desface o vrajă.
E cea mai stupidă idee pe care am auzit-o vreodată.
Bine că să-i boxezi urechile a fost o idee genială !
- N-o să sărute pe nimeni ! - Cine te-a făcut stăpânul buzelor ei ?
E ultimul meu cuvânt !
Băieți !
Nu așa își imaginează o fată primul sărut...
Dar...
- Cred că merită încercat. - Stai.
E primul tău sărut ?
- Putem face ceva mai bun. - Napoleon !
E primul ei sărut ! Nu mă contraziceți în chestiunea asta !
Te rog, nu face asta...
Nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu...
Nu te așeza. Nu te așeza.
Închide ochii.
Nu pot.
Am nevoie de puțină intimitate.
Vă rog.
- Hai, mă... - Înțeleg...
Nu voiam așa, dar nu-i nimic.
Întoarce-te la mine.
Te rog...
- Crezi că îi face plăcere ? - Da, așa cred.
- Mare ? - Da.
Regina...
V-am spus că n-o să meargă !
Sunt singurul care știe ce se întâmplă.
Nu înseamnă nimic prin comparație cu tine.
Buzele tale au gust de căpșuni.
Ce ai făcut ?
Vi-l puteți imagina pe prinț căsătorit cu regina pentru restul vieții ?
Stați așa. Cum adică să fiu căsătorit cu regina pentru restul vieții ?
- Nici nu-mi place regina. - Este adevărat. Erai sub vraja ei.
Ba chiar tânjeai după nectarul pielii ei.
"Nu mă înțelegeți ! Tânjesc după nectarul pielii ei !"
Ce bizar...
Mulțumesc că m-ați salvat !
Cred că atunci când ne-am întâlnit v-am făcut copii
și în multe alte feluri răutăcioase.
Am greșit. Îmi cer scuze.
Nu-i nimic. Nici tu nu ești cretin, cum te credeam.
Butcher !
Mereu e așa ?
Fiară !
Nu vine niciodată în partea asta de pădure.
A venit după mine.
Domnilor, nu există luptători mai buni pe care să-i conduc în luptă.
- Da ! - Dar e lupta mea.
- Ce ? S-a dus cumva... - A încuiat ușa.
Albă ca Zăpada ! Descuie ușa !
Cât timp am stat închisă în castel, am citit foarte mult.
Am citit o mulțime de povești în care prinții salvau prințesele la final.
Descuie ușa. Descuie ușa, Albă ca Zăpada.
- Cred că e timpul să schimbăm acel final. - Ba nu, ai făcut tot ce-ai putut.
Lasă-mă să te salvez ! Descuie ușa !
Descuie ușa, Albă ca Zăpada !
A fost un prim sărut perfect.
Albă ca Zăpada... Albă ca Zăpada !
Descuie ! Albă ca zăpada !
Albă ca Zăpada ! Descuie ușa, Albă ca Zăpada !
Înapoi ! Înapoi !
Dacă pe mine mă cauți, sunt aici !
Da ! Da...
Tu ?
- Ce cauți aici ? - Iau o gură de aer proaspăt.
Îmi limpezesc gândurile...
Nu știu dacă ai auzit, dar... mi s-a furat mirele !
- Nu ți-e frică de fiară ? - Face orice vreau.
I-ai spus să-mi sfâșie tatăl ?
Scumpete...
De data asta va fi ușor.
Sunt mai puternică decât crezi.
Mori odată, Albă ca Zăpada.
Ce tâmplar bun aveți ! Stați. N-aveți o cheie ?
Idiotule.
- Cred c-am găsit pentru ce să lupt ! - Da !
Ne-a încuiat la noi în casă !
Albă ca Zăpada ! Albă ca Zăpada !
- Heirup ! - Băieți.
- Heirup ! - Băieți !
Băieți !
Știți că avem una de rezervă, nu ?
Tu ? Ce cauți aici ?
Mă gândeam că dacă e să mor, măcar să mor pentru cea pe care o iubesc.
Du-te. Fugi !
Jos !
Nu ! Nu !
- Pe aici ! Pe aici ! - Băieți !
- Să-ncui ușa, băieți ? - Nu !
Luptă-te cu cineva de mărimea ta !
Magia neagră a invadat tărâmul.
Regatul fusese cuprins de o disperare de gheață.
Regina realizase că-și dorea să rămână cea mai frumoasă din lume.
Iar Zăpada trebuia să facă ce știa ea mai bine.
Zăpada trebuia să cadă.
Trebuie să i-l dăm Albei ca Zăpada. Dați-i-l Albei ca Zăpada.
Dă-mi-l.
Poftim, Albă ca Zăpada.
Albă ca Zăpada !
Omoară-l !
Ajunge !
Ești pregătită să afli prețul pentru folosirea magiei ?
Cine-i tipul cu coroană ?
- Tată ? - Albă ca Zăpada.
Trăiești !
Nu-mi vine să cred că trăiești !
Nu înțeleg... te-ai făcut mare.
- Erai sub vraja reginei. - Erai o fetiță.
Știu... E o poveste lungă.
Cine sunt acești tineri ?
E prințul care și-a riscat viața pentru a ne salva regatul.
Și... cei mai viteji soldați ai săi.
Ești amabilă. Mulțumesc.
Dar prințesa e perfect capabilă să se descurce și singură.
Cu toate acestea, pentru curajul vostru vă vom rămâne veșnic îndatorați.
Spuneți-mi, cum v-aș putea răsplăti ?
- Cu aur. - Un festin...
O iubită...
Alteță, îmi doresc un singur lucru.
Printre privilegiile conferite unui rege,
nu există altul mai mare decât puterea
de a uni doi oameni
prin căsătorie.
Prințe Alcott, ai găsit regatul în ghearele lăcomiei și vanității,
dar nu i-ai întors spatele, ai intrat în luptă.
Cu toții îți datorăm ție și bravilor tăi compatrioți
o mare recunoștință.
Albă ca Zăpada, fiica mea,
regatul a avut noroc că în absența mea nu ți-ai pierdut încrederea în tine
și ai devenit femeia care mereu am știut c-o să devii.
În ciuda sorții potrivnice, i te-ai împotrivit reginei și ai învins-o,
eliberând definitiv regatul de purtările ei malefice.
Așadar, prin puterea investită în mine,
de către mine,
vă declar soț și soție.
Poți săruta mireasa.
Trebuie să te rog frumos ?
- Mereu plâng la nunți. - Și eu.
Ești necăsătorită ?
Albă ca Zăpada.
Albă ca Zăpada !
- Felicitări ! - Mulțumesc.
- Felicitări, draga mea. - Mulțumesc, dle magistrat.
Mi-ai bucura bătrâna inimă dacă ai accepta acest dat umil
în ziua nunții tale.
- Sunteți prea bună. - O singură mușcătură...
să-i poarte noroc...
celei mai frumoase din regat.
Vârsta înaintea frumuseții.
Este important să știi când ești învins.
Da...
Deci a fost povestea Albei ca Zăpada până la urmă...